Där är puben "Lortiga Ankan".
-Det där är "Svarta Svanen". -Vi kallar den "Lortiga Ankan".
Nu förstår jag!
-Tack för skjutsen. -Lycka till i Leeds!
-Ursäkta... -Ja?
-Jag söker miss Rosie. -Det är jag.
-Vet du var Blackie O'Neill är? -Jag brukar veta det.
Problemet är att han åkte till Irland för att besöka en sjuk vän.
En dam från "Svarta Svanen" skickade mig.
Rosie från "Lortiga Ankan".
-Jag letar efter ett rum. -Jag hyr bara åt män. Det är fullt.
Huset är så stort. Ni måste ha nåt rum.
Vindsrummet, men det är för litet.
Jag behöver bara ett litet rum medan min man är ute till sjöss.
Ni kan få betalt i förskott.
Det är bäst att du kommer in. Vi kan inte prata här.
Det är väldigt litet. Min syster bodde här innan hon for till London.
-Det passar mig bra. -Du får städa själv.
-Kan du sköta ett hem? -Jag kan säkert lära mig det.
Tack, Murgatroyd.
FRÅGA INTE EFTER PRISET ALLT KOSTAR EN PENNY
Ursäkta! Jag söker arbete - i en butik.
Vi har inga lediga platser.
Jag beklagar, men vi behöver inga fler.
Gå härifrån annars hämtar jag polisen! Vänta bara!
Kom hit fort, konstapeln!
Är ni skadad?
Tack! Tack ska ni ha! Det var vänligt.
Jag hittar inte mina glasögon.
Tack ska ni ha. Nu känns det bättre.
Var är poliskonstaplarna?
Det var modigt av er. Tack, än en gång.
Må Herren vara med er och beskydda er i alla era dagar.
-Mår ni bra? -Det är ingen fara.
-Ni fick ett fult sår. -Det är bara chocken.
-Jag kan gå med er hem. -Det är ingen fara.
-Jag tror inte att ni mår bra. -Jag heter Abraham Kallinski.
-Vad heter ni? -Emma Harte.
-Varför kastade de sten på er? -Därför att jag är jude.
Du vet visst inte vad en jude är? Jag ska förklara för dig.
Folk är rädda för allt de inte känner till eller förstår.
Rädslan förvandlas till hat och till slut blir man fiender.
Här bor jag. Varsågod och stig på.
Det var så snällt och modigt gjort av dig.
-Jag måste gå nu. -Ska du laga mat åt din man?
-Min man är ute till sjöss. -Då måste du äta middag med oss.
-Jag tror inte... -Gut shabbes!
Det här är mrs Harte. Hon hjälpte er far i dag.
Det här är Victor och David.
-God dag. -Hej, David.
Nu äter vi!
Ursäkta om jag frågar, men vad gjorde ni på North Street?
-Jag sökte arbete. -I det där rysliga området?
I affärerna fanns inga lediga platser så jag gick till skrädderierna.
-Abraham, du får hjälpa mrs Harte. -Säg Emma.
Du kan sluta söka arbete. Börja hos oss på måndag kl. åtta.
När du vill gå hem, följer David och Victor med dig.
Det värsta du kan göra är att öppna dörrarna...!
Gå därifrån!
-Herr Edwin, gå därifrån! -Vi måste göra nåt!
Vi måste ta oss ut och få igång vattenpumparna!
Jag sitter fast!
Håll foten stilla!
Lägg ner honom!
-Är nån där inne? -Nej!
-Hämta vatten, Wilson! -En hink vatten!
Albert, John, kom hit! Hjälp till här!
Lyft upp honom försiktigt. Hans rygg är bränd. Försiktigt!
Bär in honom på kontoret. Försiktigt...
George, hjälp till vid pumpen!
-Fortsätt langa vatten! -Hämta fler män!
Är du skadad? Rid till doktorn och säg att Jack Harte är svårt bränd.
Fram med pumpen!
Jack Harte räddade mitt liv!
Han skyddade mig med sin egen kropp!
Hämta läkaren nu!
Fortsätt langa vatten!
Börja pumpa nu, pojkar!
Spinneriet brinner!
-Taket rasar snart in! -Ut, allihop!
Jag ska aldrig klaga över regn igen. Det är sänt från himlen.
Jag förstår inte hur elden uppstod.
-Jag tror det kan vara mordbrand. -Mordbrand?
Jag har varit en bra arbetsgivare!
Ni har inte varit här mycket på senare tid på grund av era resor.
Jag tror det beror på herr Gerald. Han kan inte tas med karlarna.
Han har alltså varit oförskämd...
-Hur mår han? -Dåligt.
Han är chockad och svårt bränd. Han måste genast till sjukhus.
Håll stadigt. Är tråden spänd skadas knapphålet.
Är den för lös, börjar hålet snart repas upp.
Prova först på en trasa.
-Hur går det för Emma? -Hon lär sig snart.
Det är klart hon gör! Hon är klipsk.
Far, jag arbetar som jungfru, men frun reser ofta och saknar adress.
Hälsa till Frank och Winston också när du skriver.
Jag skickar ett pund. Hälsningar Emma.
Emma!
Pappa är sjuk i dag. Vill du sy ärmar-
-eller fortsätta med knapphålen?
Det är klart jag vill lära mig!
Rita först upp mönstret...
Du har herrbesök. Han väntar i salongen.
-Blackie! -Det var som tusan! Hur mår du?
Vad gör du i Leeds, odygdiga flicka?
Jag var tvungen att åka från Fairley, eftersom jag är med barn.
Är du med barn?
Pojken - barnets far, övergav mig.
Herregud! Jag ska piska livet ur honom vem det än är.
Ni ska gifta er om jag så ska slå ihjäl honom.
Det kan du inte. Han har rymt till sjöss precis som min bror.
Jag kan inte berätta det för hans far och min egen far skulle dö av skam.
Du skulle ju visa mig den stora staden.
Ja, det ska jag göra också.
-Ni ser förbålt elegant ut, fröken. -Det är fruns gamla kläder.
Du har lyckats få dem att se nya ut. Kom, så går vi.
Ursäkta! Tack...
Jag vill absolut inte oroa far.
Därför skrev jag att jag är jungfru hos en dam.
-Vad arbetar du med? -Jag är tillskärare.
Jag lär mig sy kläder. Massproduktion är nåt fantastiskt.
Nu kan vanligt folk köpa fina kläder till ett hyggligt pris.
Nummer 24 och 25, tack.
Ursäkta oss.
Leeds är precis som du sa. Jag kommer att lyckas här.
-Vad gör du när barnet kommer? -Jag får se. Nu ska jag jobba.
Oroa dig inte. Det finns en lösning på allt.
Jag har en lösning: gift dig med mig!
Då kommer du och barnet att leva tryggt.
Blackie...
Det är underbart av dig att säga så.
Tack, men det kan jag inte göra. Det vore inte rätt.
En fru som föder en annan mans barn.
Du skulle göra mig väldigt lycklig.
Du har stora planer, jag kan inte göra så mot dig.
-Du skulle få det bättre med mig. -Och hur skulle du få det?
Jag känner mig hedrad av din fråga. Du är en riktig vän.
Jag finns här om du behöver mig.
-Hör du ifrån din man? -Han är dålig på att skriva.
-Du borde inte vara ensam. -Jag är inte särskilt ensam.
-När blir det bröllop av, David? -Jag hinner aldrig träffa flickor.
-Jag kan presentera dig för några. -Nej tack!
Jag ska hämta de stekta äpplena.
-Är leveransen klar nästa vecka? -Naturligtvis.
Victor, det är en sak jag undrar. Om jag tar med en kaka till er-
-så sätter aldrig er mor fram den. Gör jag nåt fel?
Mamma är frum. Det betyder att hon följer de religiösa lagarna.
Maten du lagar är inte kosher. Därför kan vi inte äta den.
-Jag använder fina råvaror. -Vad talar ni om?
-Våra religiösa lagar. -Strunta i dem!
Bibliska lagar avsedda för ökenliv - vad har de med oss att göra?
Vi lever enligt den judiska lagen! Den har hjälpt oss att överleva.
Det är så vi judar lever.
-Följer du judisk lag? -Ja, jag antar det.
-Men inte David? -Han också - låt inte lura dig.
Annars skulle han krossa mors hjärta.
Du måste sluta. Du klarar inte trapporna, sa du.
-Jag måste arbeta. -Måste du arbeta så långt bort?
-Om du flyttar in hos Laura... -Vem är den där Laura?
Hon är en vän till min familj.
Varför skulle hon ta emot en främling?
Du är min vän och hon är min vän. Du är inte en främling.
Jag tror ändå inte att jag har råd.
Bestäm ingenting i förväg. Det är allt jag begär.
Vi ska gå av här.
Stig ner försiktigt. Armley är ett fint ställe.
En mässingsorkester brukar spela i parken på söndagarna.
Det finns arbete på spinneriet och ett sjukhus för dig.
Butiker! Du sa att Armley var en by.
Det är det, men här finns fina hus och miljonärer och herrskap.
-Hej, Blackie! -Laura, det här är Emma.
-Hej, Emma. -Hej.
Mrs Weston mådde sämre, så jag stannade en stund. Nu kokar jag te.
Säg åt förmannen att du måste sluta.
Barnet kommer först om två månader. Jag måste arbeta.
Tänk inte på hyran, jag klarar mig.
Du tar ut för låg hyra redan nu. Det handlar inte om det.
Jag måste spara för framtiden.
-Det är inte dags för rast! -Nej, men för sjukhuset.
Vänta till klockan sex!
Nu ska du sova för du är trött.
Det är dags att sova. Så där, ja...
Så där, min lilla sötnos.
Ingenting ska få hända dig. Du är det bästa jag har.
Det lovar jag.
Sov gott.
Hallå! Är det nån hemma?
-Jag trodde inte du skulle komma. -Varsågod!
Jag har köpt en sak åt Tingeling.
Jag kunde inte låta bli. Titta här!
Slösa inte alla pengar på presenter.
Det går allt bättre för mig och morbror Pat.
Framgången väntar runt hörnet. - Hej, lilla gumman.
Jag vann lite pengar på kapplöpningarna i Doncaster.
Du måste spara pengar om du nånsin ska få ditt hus.
Oroa dig inte för det, jag ska bygga mitt hus en dag.
-Var är Laura? -Hon hjälper till med kyrkbasaren.
Blackie... Jag är orolig för att flickan inte är döpt.
Herregud! Du sa att du var ateist!
-Hon kanske tar illa upp en dag. -Så döp henne!
Kyrkoherden kräver födelsebevis och då ser han att hon är oäkta.
-Då får vi ordna ett eget dop! -Kan man verkligen göra det?
Det är klart att man kan!
Även om jag inte går i kyrkan, så tror jag på Gud.
Gud finns i oss alla. Han misstycker inte om jag tar saken i egna händer.
-Vad tänkte du kalla henne? -Edwina.
Edwina, det är ett tjusigt namn.
Har mamma fått namnet från alla bildjournaler hon läser?
Emma, har du anmält födelsen?
-Det måste du göra en dag. -Jag vet.
-Tänkte du skriva "fader okänd"? -Ja.
Skriv dit mitt namn i stället. Det är bättre än "fader okänd".
-Men Blackie...! -Du säger alltid emot mig.
Hur många gånger har du sagt "men Blackie"?
Hur blir det nu med dopet?
-Var ska flickan vara när du jobbar? -Hos min kusin Frieda i Rippon.
Hon kommer att hjälpa mig för mors skull.
När jag har kommit på fötter och har sparat ihop lite pengar...
...då ska jag hämta hem henne igen. Jag har inget val.
-Skvallrar din kusin för din far? -Inte om jag ber henne att tiga.
Hon är så vacker!
Du är alldeles för mager. Ät middag med oss.
Jag måste ta Edwina till min kusin.
Den lilla flickan! Vilket vackert barn du har.
-Hon heter Edwina. -Vilken sötnos!
Hej, David.
Emma! Emma! Det är ju jag - Winston!
-Du är inte så mager nu för tiden. -Du ser ut som en riktig dam.
Var har du varit? Hur kunde du bara rymma?
-Du gjorde samma sak. -Jag är man, du behövdes hemma.
Emma, jag måste berätta en sak...
Du är sen igen, Winston. Jag höll maten varm, men den ser konstig ut.
Gråt inte, Frank. Jag är här nu, frisk och kry.
Jag har presenter åt er.
Jag trodde aldrig att du skulle komma hem.
Var inte dum, jag kommer alltid hem. Jag ska ta av mig kappan.
Det här är till dig och det här är åt pappa. Var är han?
Var är han? Vad är det som har hänt?
-Pappa är hos mamma nu. -Han är död.
Han kan inte vara död. Det skulle jag ha känt på mig...
Jag borde ha varit här... Jag borde ha förstått det!
-Varför sa du inget? -Jag försökte.
-När hände det? -I augusti förra året.
Det var några dar efter att du rest.
Jag sätter på en kopp te.
-Hur dog han? -Det började brinna i magasinet.
Pappa blev svårt bränd och fick rök i lungorna.
Pappa skyddade unge herr Edwin från att träffas av en brinnande bal.
Han räddade herr Edwins liv.
Räddade min far Edwin Fairleys liv?
-Han offrade sitt liv. -Det hade vem som helst gjort.
Skulle godsägaren eller nån av hans söner ha gjort det?
De skulle inte lyfta ett finger för en annan människas skull!
HÄR VILAR ELIZABETH OCH JACK HARTE
Jag ska gottgöra er båda två. Det lovar jag.
Förbannelse över familjen Fairley! Förbannelse över allihop!
Må de ruttna i helvetet!
-Frank får stanna här. -De lär upp honom på kontoret.
Du kan jobba på en tidning i Leeds när du blir 15 och läsa på kvällstid.
Frank är klipsk och duktig på att skriva. Han måste få en chans.
Jag skickar dig en ordbok och några bra böcker som du kan studera.
Winston kan skicka dig en slant att köpa skrivböcker för-
-även om du får offra ett par glas öl.
Vi måste ta hand om varann. Ingen annan lär göra det.
David!
-Hur mår flickan? -Bara bra.
-Jag har inte sett dig på länge. -Affärerna börjar komma igång nu.
Räcker inte arbetet i fabriken sex dar i veckan?
Nej.
Jag beundrar din energi, men du måste ta bättre hand om dig själv.
Du är ingen maskin. Arbeta med måtta.
Måttlighet är en överskattad dygd.
-Kan vi inte äta middag ihop? -Jo, men sen måste jag arbeta.
-Emma! -Den måste vara klar till helgen.
-Klockan är över tolv. -Jag är snart klar.
-Tack, mrs Harte. -Jag är glad att ni blev nöjd.
-Adjö. Färgen klär er perfekt. -Tack!
-Kan jag hjälpa er? -Nej, jag söker hyresvärden.
-Det är jag - Joe Lowther. -Ni är ung för att vara husägare.
-Vill din mor hyra butiken? -Nej, jag!
-Är du inte för ung för det? -Jag har erfarenhet.
Jag syr åt de finaste familjerna i Armley. Jag vill ha en butik.
Jag kan inte hyra ut åt er. Jag vill ha nån med lång erfarenhet.
-Jag kan betala tre hyror i förskott. -Nej, jag beklagar.
-Jag gör inte affärer på söndagar. -Nån gång ska vara den första.
Förlåt, jag har inte presenterat mig. Emma Harte.
David, förlåt! Jag hade tänkt komma hem tidigare.
-Arbetet kom förstås emellan? -Laura, skulle inte du gå på visit?
Du ser utsliten ut.
-Han har rätt. Du tar livet av dig! -Arbete har aldrig dödat nån.
Var inte arg! Jag har stora nyheter. Jag har hyrt min första butik!
Vill du inte bli min kompanjon i min nya fabrik?
Jag kan rita kläder åt dig, men min butik är nåt helt annat.
David, var glad för min skull!
-Jag känner mig yr. -Du har väl inte ätit.
-Du låter precis som din mor. -I så fall ska jag koka te åt dig.
Är det hembakat?
-Var är Emma? -Hon måste sy färdigt en dräkt.
-Hon är färdig vid tedags. -Jag borde ha förstått det.
Sätt dig ner.
Jag förstår det inte. - Blackie, vad är det som driver Emma?
-Det är helt enkelt hat. -Det kan du inte mena.
-Vem är det Emma hatar? -Jag tänkte inte på nån särskild.
Man kan väl säga att hon hatar det sätt hon tvingats leva.
Hatet mot fattigdomen driver henne - hennes hunger efter pengar.
Vi vill ha pengar, men vi tänker på annat också.
Du och jag vill ha pengar för att få ett bättre liv och lite trygghet.
Vad behöver Emma pengar för?
-Som ett vapen. -Dumheter! Ett vapen mot vad?
Hon vill bygga en borg av trygghet åt sig själv och flickan.
Emma Harte tänker bli en rik kvinna.
Hon har vid Gud hundra hästars styrka inom sig.
-Tack. -Två butiker är ett stort ansvar.
-God morgon, mrs Minton. -Har du hyrt ut butiken åt henne?
-Det ska bli en sybehörsaffär. -Jag hinner inte stå och skvallra.
-Hej, Joe. -Arbetar du över?
-Jag måste förbereda för i morgon. -Du måste få lite mat i dig.
Jag har inte tid att äta just nu. Arbetet går först.
-Gode Gud, mrs Minton! -Försök inte lura mig, Joe Lowther!
Det är rent brottsligt. Jag förstod det redan när hon flyttade in!
Min butik ligger mellan hennes två butiker. Hon vill få bort mig!
-Jag vet inte vad du pratar om! -Jag pratar om Emma Harte!
Den sluga apan! Hon köper direkt av tillverkarna och sänker priserna!
Mrs Harte arbetar på ett affärsmässigt sätt.
Affärsmässigt? Jag kallar det tjuvknep!
Jag kallar det valuta för pengarna. Titta här!
Titta på den här pajen. Mrs Hartes inläggningar och kakor.
Hon lyckas för att hon håller hög kvalitet!
Det är klart att du försvarar din älskarinna!
Se inte så förvånad ut! Alla vet vad som pågår här.
Hon är din älskarinna!
Mrs Harte och mitt förhållande är strikt affärsmässigt!
Jag borde åtala dig för förtal!
Hon ska inte få nöjet att köra bort mig, för jag går frivilligt!
Du kan stoppa upp ditt förbaskade hyreskontrakt!
Emma! Hur känns det?
Tryggt. Jag börjar känna mig trygg.
"Kallinskis fabrik." Det ser fint ut. Det går åt fem ton cement.
Det blir inte dyrt. Grunden är i bra skick och jag kan bygga på den.
Det är ypperligt, Blackie. Vet du att Joe Lowther ska investera en slant?
-Emma övertalade honom förstås. -Ja. Sätt igång så fort du kan.
David, har du hört det senaste om Emmas man?
-Han har väl inte kommit hem? -Han har dött.
-Är han död? När hände det? -Emma fick veta det för två dar sen.
Han drabbades av tyfus nånstans utomlands.
Jag tror inte hon kommer att ha sorg efter honom.
Det är varmt och skönt i er butik. Här är listan - jag tror det är allt.
Kommer ni på nåt mer?
Det ser bra ut...men ni bör kanske köpa några köttfärspajer till.
-De kan vara slut om några dar. -Då blir frun arg. Vi tar några till.
Jisses! Så tjusigt det ser ut.
De ser goda ut, men de är nog för fina för såna som vi.
Tycker ni det, mrs Jackson? Fint folk är förtjusta i delikatesser.
Kokerskan på Towers tog två av var sort. Det är förstås lite dyrt...
Frun som jag arbetar för tänker inte på kostnaderna!
Jag tar tre av varje sort.
Jag passar på att köpa lite importerad skinka också...
...och fyra burkar chutney. Det är bäst att ha ett lager.
-Jag tar personligen hand om det. -Det var vänligt.
-God kväll. -God kväll, mrs Jackson.
Du kan sälja is till eskimåer! Du fördubblade hennes beställning.
-Jag tredubblade den! -God kväll, mrs Harte!
God kväll, flickor!
-Jag hörde att din man har dött. -Berättade Blackie det?
Det måste ha kommit som en chock.
Han har varit bortrest så länge.
Det kändes som om han inte fanns.
David, vi måste sluta. Det är inte rätt.
-Varför inte? -Försök se framåt.
-Jag ser att vi gifter oss. -Gifter oss?
Varför inte? Jag kunde inte fria när din man levde.
-Jag kan inte gifta mig med dig. -Din man är död och du är fri.
Jag älskar dig över allt annat. Jag vill beskydda och älska dig.
-Är det nån annan? Joe Lowther? -Naturligtvis inte!
Din mor skulle aldrig acceptera att du gifte dig med en icke-judinna.
-Hon vill att du ska få judiska barn. -Jag struntar i vad min mor vill!
Jag vill att du blir min hustru! Det är allt.
Du tror att det inte är viktigt-
-men en dag skulle dina föräldrar och våra barn splittra oss.
Du måste försöka förstå!
-Visst älskar du mig? -Ja.
-Gift dig med mig, då! -Nej, det kan jag inte göra.
-Är det ditt sista ord? -Ja.
Ska du inte be mig stiga på?
Det vore synd om vi skulle bli avbrutna. Jag vill prata lite.
Jag har inget att säga nån i familjen Fairley.
Vilken fin butik... Var är barnet?
-Vilket barn? -Min brors barn.
-Hur hittade du mig? -Vi köpte ett spinneri där du jobbat.
Var är min brors oäkting? Jag vet att du har fött Edwins barn.
-Slösa inte tid på att förneka det. -Du slösar bort din egen tid. Gå nu.
Den idioten ville besöka dig själv, men det kunde jag inte tillåta.
Du är lika otrevlig som alltid. Gå härifrån!
Jag vill prata affärer.
-Edwin ska förlova sig. -Det angår inte mig.
Du kan pressa pengar av Edwin, det brukar tjänsteflickor göra.
Vi vill inte ha en skandal i familjen. Var är ungen?
Om du så mycket som rör mig, Gerald Fairley, så får du ångra det.
Nu luktar du inte köksbord. Ge mig ett smakprov...
Kvinnor som du är villiga när som helst. Eller hur, mrs Harte?
Jag skär halsen av dig!
Ut ur min butik!
Jag k ommer tillbaka. En kvinna som du ska inte vara ensam.
Du behöver en karl.
Vi får visst passa oss för dig. Du är en riktig liten tiger.
En sak ska du veta. - Jag tänker ruinera er allihop.
Jag ska ruinera hela familjen Fairley - det svär jag på!
Joe?
-Är det nåt på tok? -Nej. Jo...
-Får jag stiga på? -Visst.
-Du ser inte kry ut. -Jag har varit vaken hela natten.
Då är du alltså sjuk.
Jag har funderat och...
Det går inte... Jag kan inte linda in det i tjusiga ord.
Jag älskar dig, Emma. Vill du gifta dig med mig?
Jag kan ta hand om dig, du behöver nån.
En kvinna ska inte leva ensam. Jag kan beskydda dig.
Tager du, Emma Harte, denne man till din äkta make?
Ja.
Le...!
Nu tar vi ett kort på Emma och hennes tärna.
När ska du och Blackie slå till?
-Hur visste du det? -Jag visste ingenting.
-Menar du...? -Han friade nyss i kyrkan.
Jag ska sy din bröllopsklänning! Den ska bli det finaste du sett.
Stilla!
Är det läggdags?
Jag behöver en kram.
Min stora pojke... Sov gott.
-Hur mår du, fröken? -Bra.
-Så bra, det har kommit. -God morgon! Är du nöjd?
-Jag fick fram exakt rätt nyans. -Jag ska köpa Gregsons varuhus.
Är det så klokt?
På så sätt kan jag köpa stora partier billigt.
-Men de har bara skräp. -Vi säljer det billigt.
De har ett utmärkt distributionssystem och de...
...säljer varor till hela landet.
-Du kan sälja i parti till London... -Och sälja kvalitetskläder här.
Mazal tov! Det låter klokt.
Jag erbjuder dig tio årshyror för varje butik plus tusen pund.
Det är en bra vinst.
-Butikerna är dina ändå. -Nej, jag hyr dem bara.
-Jag vill inte tjäna på min hustru. -Jag vill göra rätt för mig.
-Jag kan skänka dig butikerna. -Jag vill köpa dem, så de är mina.
-Var ska du få 5 000 pund ifrån? -Jag belånar varuhuset.
Jag tycker det låter idiotiskt, men om det är så viktigt för dig...
Joe!
-Inte nu. -Var inte så fjär.
Jag älskar dig, Emma. Jag älskar dig!
Nej, vi kan inte köpa varuhuset! Jag lägger inte mina pengar på det.
-Jag köper det med egna pengar. -Var ska du få dem ifrån?
Från försäljningen av mina tre butiker.
-Har du sålt mina butiker? -Mina butiker, jag fick 20 000 pund.
Du gav mig 5 000 pund förra året. De är inte värda 20 000!
Du sålde bara lokalerna. Jag sålde tre blomstrande butiker med lager-
-och gott rykte. De är värda vartenda öre.
Bryr du dig om nåt annat än pengar?
Var inte fånig! Jag älskar Edwina och Kit, Laura och Blackie...
...och David och mina bröder. Och dig, naturligtvis.
Ja, naturligtvis...
-Är det till er? -Det är en present.
Då ska jag slå in den åt er.
-Tack. -Det var nåt nytt!
Vill ni att vi levererar dem till er? Vi har dagliga turer.
Vilken succé, Emma! Det är vad du alltid önskat.
Det är en början. Du får inte trötta ut dig, du är fortfarande svag.
-Jag ville inte missa det här. -Jag tänker köra dig hem.
Många kvinnor får missfall, jag mår bra. Du kan inte lämna varuhuset.
Jag vill inte oroa Blackie. Säg att jag ser kryare ut.
-Han vakar över dig som en höna. -Det gör Joe över dig också.
Ja, jag är rädd för det. Jag är så orättvis, Joe är en bra karl.
-Är du inte lycklig? -Jag upplever stunder av lycka.
-Det ska kanske vara så. -Man kan uppleva ständig lycka.
-Varför gifte du dig med Joe? -Jag tycker mycket om honom.
Jag behövde trygghet.
Stanna, Harry!
Frank! Vad gör du här?
Jag var på väg till dig. Min syster öppnar inte ett varuhus var dag.
-Du kommer ända från London... -Jag har stora nyheter.
Jag fick ett brev - från förläggarna.
-De tyckte om din roman! -Ja, de vill ge ut den.
-Så underbart! -Det är tack vare dig.
-Det var du som skrev boken. -Du gav den till rätt människor.
-Jag trodde inte nån ville ha den. -Det trodde jag.
-Kan du stanna över natten? -Jag måste tillbaka till tidningen.
Alla sitter spända och väntar. Nyheterna från utlandet är dåliga.
-Blir det krig? -Det kan man aldrig veta.
Jag är glad att vi har flottan.
-På tal om det, har Winston skrivit? -Ja, han har blivit befordrad igen.
-Kan du inte skriva? -Inte en gång till.
Han blev chockad över ditt oäkta barn.
-Du förstod mig. -Winston har aldrig läst böcker.
Han vet inget om livet.
Du, David och Joe kunde acceptera det. Varför inte Winston?
Vi älskar dig, min kära. Winston har alltid dyrkat dig.
-God morgon, sir. Ska det vara nåt? -Nej, jag tror inte...
Det här är mrs Hartes egen parfym.
-Mrs Harte? Har ni tid? -Naturligtvis.
-Garneringsbanden fransar sig. -Det får vi försöka lösa.
-Känner ni till doften? -Vad?
Ja, på sätt och vis. Jag tar en flaska.
-Ska det vara inslaget? -Ja!
Vi får skicka tillbaka dem.
Det är en trappa upp.
Emma, vänta! Vänta...!
Ert paket!
-Tänker du arbeta hela natten? -Nej, jag ska faktiskt sluta nu.
-Bra! -Är det det enda du tänker på?
Tänka på det är allt jag får göra.
Hallå? Frank? Har det hänt nåt, du ringer så sent?
Jag förstår... Men varför...?
Ja, men varför just du? Ja, jag vet...
Adjö, kära du.
Storbritannien har förklarat krig mot Tyskland.
Frank ska ut i kriget som journalist.
Han kan inte bli soldat med sin klena hälsa-
-men han säger att nån måste rapportera från kriget.
-Gå inte ut i kylan, Olivia. -God natt, kära du.
-God natt, Jane. Tack för att ni kom. -God natt.
Tur att de bara kallar in ungkarlar. Han går inte med frivilligt.
-Tror du att de är lyckliga, Adam? -Hur så?
De ser inte ut som ett par. Ibland får Edwin en sån tom blick...
Edwin verkar bara tänka på juridiken. Det är synd att de inte får barn.
Tack, mina herrar!
Vi har kommit till försäljningen av Laytons spinneri.
-Har du blivit galen? -Nej.
-Du kan inte bjuda över dem! -De kan inte hindra mig.
-Du får aldrig köpa ett spinneri. -Mina herrar - och damer...
-Får jag be om ett bud? -Tio tusen pund.
Min bästa herre, enbart lagret är värt så mycket.
Nu ska vi vara realistiska. Är det nån som bjuder 20 000?
Femton? Bjuder nån 15 000 pund?
Hör jag 12 000? - Tack för det, sir. Bjuder nån 13 000?
-13 000! -Tack för det. Bjuder nån över?
Tack för det. Ska det gå bort för 14 000 pund?
Är det ett bud, madam?
Tack, madam! 15 000 är bjudet. Vill nån bjuda över det?
-16 000! -Mr Fairley bjuder 16 000 pund.
-Den är värd det dubbla. -Mr Layton ägde fabriken i 40 år.
Mr Fairley har bjudit 16 000. Vill nån...
20 000 pund!
Du har inte 20 000! Vad gör du?
Vi har ett bud på 20 000 pund från mrs Emma Harte.
Spinneriet är i gott skick och all utrustning är gjord i Birmingham.
Mrs Harte har bjudit 20 000 pund.
25 000!
Mr Fairley har bjudit 25 000 pund. Bjuder nån över det?
-Bjuder nån över 25 000? -30 000!
-Hon får inte köpa spinneriet! -Kvinnor har sunda instinkter.
Spinneriet är inte värt det och var är pengarna?
Bjuder nån över 30 000? Mrs Harte har lagt sista budet.
Bjuder nån över 30 000 pund?
Då så - 30 000, första...
Den äregiriga satmaran! 35 000! Det ska få tyst på henne!
-35 000, tack för det, sir. -Tack och lov för det!
Mitt herrskap...
-Räntan ligger på åtta procent! -Jag ska lära henne veta hut.
-Hon kan inte hota oss. -Nej, inte nu längre.
35 000 första, andra...
40 000.
40 000 pund.
Bjuder nån över 40 000 pund? 40 000, första...
40 000, andra... Såld till mrs Harte för 40 000 pund!
Bra! Det kommer att ruinera henne!
Tack, Gladys.
Enligt mina beräkningar har vi 40 000 pund utestående.
Jag vill att du kräver in de pengarna i dag - per telefon.
Hälsa att från och med måndag får de betala åtta procents ränta.
-De slutar kanske handla hos oss. -Gärna det.
Det pågår ett krig, så det blir snart ont om varor. Rapportera på måndag.
-Mr Ainsley. -Be honom stiga på.
God morgon, mrs Harte! Ni ser lika strålande ut som vanligt.
-Jag hade väntat mig er far. -Han är förkyld.
-Jag klarar eventuella problem. -Jag har köpt Laytons spinneri.
Ta hand om de juridiska detaljerna.
40 000 pund! Är det klokt att ta en sån risk?
Spinneriet har mycket ull i lager. Jag ska tillverka tyg för armén.
Uniformer, mr Ainsley. Spinneriet kommer att gå med vinst på en dag.
-Ni har tänkt på allt. -Ja.
-Får jag äran att bjuda er på lunch? -Så vänligt.
Tyvärr är jag redan upptagen med ett annat möte.
Adjö, mrs Harte.
Joe, vilken underbar överraskning.
-Vad gör Arthur Ainsley här? -Han är vår jurist.
-Hans far är vår jurist. -Han är trevlig.
Du tycker väl att han är charmerande.
Den där karln är en...kvinnotjusare!
-Hans privatliv är hans ensak. -Han är för säker på sin charm.
Jag har aldrig lagt märke till den.
-Vad diskuterade ni på en lördag? -Laytons spinneri.
-Ta dig inte vatten över huvudet. -Det gör jag inte.
-Hur ska du sköta spinneriet? -Med hjälp av de bästa karlarna.
Jag tar fabrikschefen, tre förmän och 20 vävare från Thomsons spinneri.
De har arbetat på spinneriet i alla tider!
Allt har försämrats med de nya ägarna.
När jag tar deras bästa personal kommer spinneriet att gå omkull.
-Vilka äger spinneriet? -Familjen Fairley.
-Du är så tyst. Är det nåt på tok? -Nej, allt är bara bra.
Jo...det var en sak jag ville berätta för dig.
-Jag går frivilligt ut i kriget. -Jag vet att vårt land är i fara...
Det är för sent, far. Sanningen att säga skrev jag in mig i eftermiddags.
-Jag ska anmäla mig på måndag. -Herregud...!
-Jag beklagar. -Kunde du inte ha väntat lite?
Jag hade väl gjort detsamma om jag var du, men du är så ung!
-Alla som åker är unga! -Men alla är inte gifta!
-Det är inte rätt mot Jane. -Nej, jag har varit hemsk mot Jane.
Jag har inte varit hård eller grym.
Det hade åtminstone varit ett tecken på att jag haft känslor för henne!
Det är en sak jag länge velat berätta.
Mitt mod... Mitt mod svek mig alltid.
Jag är ingen särskilt modig person.
Att anmäla sig frivilligt till fronten är inte fegt.
Man kan vara feg på olika sätt.
Jag ville inte åka utan att ha berättat det för dig.
Jag lyssnar.
Det gäller Emma Harte.
Hon slutade ju hastigt.
De vill ha 3 000 uniformer till.
Emma!
Ge mig en kram... Det var verkligen länge sen!
Arbetet verkar ta all min tid.
När alla ligger vid fronten, får vi andra göra vad vi kan.
-Du arbetar kanske för hårt? -Jag är lite trött, men vad gör man?
-Vad tycker du om mitt förslag? -Det låter klokt.
Vi vill diskutera möjligheten av att slå samman våra företag.
Du skulle vara direktör för moderbolaget med full lön-
-och dessutom dela vinsten med oss.
Det ger dig möjlighet att ta det lite lugnare.
Vi diskuterar saken på kontoret.
Hej, Joe. Jag lovade Edwina att hjälpa henne klä granen.
Det hade jag glömt bort.
Jag måste berätta vad vi tog upp på mötet med David och hans far.
Berätta vad ni har beslutat, menar du? Det är vad du brukar göra.
Du är delägare, Joe. Det är snart jul, nu grälar vi inte.
Vem grälar? Får man inte öppna munnen utan att...
-Pappa! -Hej, älskling!
Jag har väntat på dig, min flicka!
Jag har packat upp alla julgrans- prydnader. Jag väntade på dig.
-Pappa, hjälp mig att klä granen. -Det kan jag väl göra.
-Var ska den här hänga? -Var tycker du den ska vara?
Jag är ingen expert på sånt här. Vad sägs om här borta?
Kan jag få klockan, mor? - Häng den var du vill.
Vi kan väl hänga den här?
Ska vi ta den blå nu?
Gör inte så där! - Här är en fin blå kula.
Den har samma färg som dina ögon. Var ska vi hänga den? Här?
-Ska vi ta den gula också? -Ja, och den här.
-Kom in och värm er. -God jul!
-Hur är det, mr Lowther? -Bara bra.
-God jul, unga dam. -God jul!
-Hur mår du, Kit? -Blackie, har du köpt nån julklapp?
-Nu ska ni gå och sova. -Det står en julklapp ute i hallen.
-Följ med upp, trappan är så mörk. -Det är den inte alls.
-Jag följer med dig. -Tack för julklappen.
God natt, tant Laura. - God natt, mor.
Vad är det för min? Har du sålt smöret och tappat pengarna?
-Vad är det, Emma? -Det är så fånigt.
Edwina uppträder så kyligt mot mig. Hon verkar föredra Joe.
Flickor föredrar ofta sin far och Joe är som en far för henne.
-Han har varit underbar mot henne. -Hon växer snart ifrån det.
Jag hoppas det.
Hon stänger in sig i sin egen värld där jag inte kan nå henne.
Det skrämmer mig.
Så där, ja! Vi tar ett glas för att värma själen!
Emma, vill du ha ett glas för en gångs skull?
Det är bra, Emma. Vi måste passa på nu.
-Vad menar du, Blackie? -Ingenting!
-Vi måste bara roa oss. -Försök inte, Blackie.
Vet du och Joe nåt som vi inte vet? Gäller det kriget?
Nej, nej! I kväll ska vi inte prata om kriget.
-Skål för mina mest älskade kvinnor. -Jag instämmer.
God jul!
Bush - gå in! Newton - in!
Tog de dig? Då tar de vem som helst!
Joe, det står att alla män mellan 19 och 40 ska inkallas-
-såvida de inte är frikallade. Är du det?
Nej... Nej, kära du, det är jag inte.
-Blackie, låt mig följa med. -Nej, Laura...
Du måste tänka på dig själv och barnet.
Jag åker tillbaka hit på en gång.
Blackie, vi måste åka.
-Laura... -Ja.
-Snälla du, se efter honom! -Ja, visst.
Be för mig!
Lycka till!
Ge mig geväret!
Jag kommer att klara mig!
Ta hand om dig själv och barnen.
Det är du som ska vara försiktig.
Och du, Blackie! Gå inte och råka illa ut nu!
Joe... Jag vet att jag har varit svår att leva med.
-Nej... -Det har inte varit ditt fel.
Jag har alltid varit så upptagen.
-Vi får prata när jag kommer hem. -Ja.
Var har du ditt berömda leende?
Förlåt!
Se efter Laura åt mig. Hon ska ta det lugnt och inte oroa sig.
Det ska jag göra. Jag ska inte låta nåt hända henne eller barnet.
-Blackie... -Vi ses.
Du har betytt allt för mig, min älskade.
Du kan vara säker på att jag kommer tillbaka.
Hoppa ombord, pojkar!
"Törnrosa hade sagt adjö och bett honom att komma tillbaka fort"-
-"och prinsen tänkte på hur stolt folket skulle bli över prinsessan."
Nu är sagan slut.
-Mamma, jag älskar dig. -Sov så gott.
Pappa, jag skickar teckningar så du kan se hur vi har det här.
Kit ramlade och gjorde illa knäet. Han grät - vilken barnunge!
Har du varma strumpor? Är det nåt du behöver?
Det är så tyst här hemma. Jag saknar dig så mycket.
Morbror Frank vet allt om vad tyskarna gör.
-Det här var sista fotot han tog. -När kommer han?
Så fort han skrivits ut från sjukhuset. Det kan bli när som helst.
Jag tycker om morbror Frank.
Han ser fram emot att träffa er och leka charader - när han blir frisk.
-Telegram, frun. -Det måste vara från morbror!
-Ge mig det. -Jag vill läsa!
"Krigsministeriet måste tyvärr meddela er"-
-"att er make, Joseph Daniel Lowther vid Cornwalls infanteri"-
-"har dödats i strid."